Hur mår du?
Vi fraktar boskap och redskap när vädret tillåter.
Boss Spearman och detta är Charley Waite.
-Är det du sa på caféet sant? -Ja.
Det ligger en nästan död pojke i läkarens hus, tack vare Baxter.
Hans fru tar hand om honom tills han återvänder.
-Hans fru? -Ja, Miss Barlow.
-Du menar Sue? -Ja.
Hon skulle bli en bra fru till någon, men inte till läkaren.
-Hon är hans syster. -Hans syster?
Det är inte hans fru.
God kväll, Mack.
Ralph.
Ray, Cory.
Whiskey.
Detta är Ralph Peterson. Han äger affären.
Det var där jag var när hunden smet.
Ni är fri betarna, antar jag.
Inget illa menat.
Personligen så står ja inte på de andras sida angående fri betare.
Det var slagsmål i din affär för ungefär en vecka sedan.
Några av Baxters killar hoppade på våran vän.
Han var stor.
Jo, jag såg allting.
Den store killen banka skiten ur alla tre av dem.
Bröt en killes arm.
-Var det revolvermannen Butler? -De säger det.
Jag tyckte synd om eran vän. Hur mår han?
Han är död.
Det var tråkigt att höra.
Han såg trevlig ut.
Det är synd vad staden har blivit till.
Ni kan göra något åt saken.
Vad?
We're freighters. ??? ???
-Ralph här äger en affär. -Ni är män, inte sant?
Jag har inte uppfostrat mina pojkar så att de ska dö.
Du kanske inte visste detta, -
- men det finns saker som gnager på en man mer än döden.
Hej!
God kväll, mina herrar.
God kväll.
Bättre att du går in, annars kommer du att bli stelare än mig.
Jag är på väg till saloonen.
Jag letade efter er.
Jag skulle ha köpt er en drink om ni kommit tidigare.
Gör det nu istället.
Sheriffen har män som väntar på er i ladan.
Sedan finns det en i eran vagn, och ytterligare en i ladan mitt emot.
-Är sheriffen också där? -Nej.
Han sitter i sin ensamhet i det varma torra fängelset -
- och väntar på att de ska föra dit er. Eller döda er.
Tack för varningen.
Det är som jag sa, jag har aldrig gillat sheriffen.
Inte Denton Baxters heller.
Du är den enda vän vi har här. Jag bjuder på en drink eller två.
Inte ett ord om det, okej?
Tiden är inne. Hur vill du göra?
Jag arbetar för dig, Boss. Vi gör som du vill.
Ingen jobbar för någon här, Charley.
Säger namnet Butler dig någonting?
Man hör namn när man är ute och rör på sig mycket.
-Är han så snabb som de säger? -Han är en mördare.
-Skulle du känna igen honom? -Det skulle inte vara så svårt, -
- om man visste vad man tittade efter.
Synd om vi skulle bli skjutna ikväll, innan vi får tag på honom och Baxter.
Ja, det skulle det.
Jag skulle vilka sitta på något torrt ställe, -
- medan sheriffens män sitter ute i regnet.
Då är de inte så pigga på morgonen.
Det är en liten stad, det är svårt att gömma sig, även i regnet.
Vad vill du göra?
Jag fick mig en liten idé.
Jaså, det fick du?
Okej.
Han är ensam.
Upp med händerna.
-Du måste vara galen. -Håll käft.
Du är en död man.
Sa han inte till dig att vara tyst?
-Vad är det? -Kloroform, jag stal det från läkaren.
Ska du arrestera mig för det?
Jösses.
Titta här.
-Han sover. -Nej.
Se här.
Släpp dem.
Denna vägen.
Vad tycker du? Gillar du det?
Du gillar det din jävel, inte sant?
Lite mer? Vill du ha lite mer?
Lite mer.
Varför väckte du mig inte?
-Det fanns ingen tid. -Jag är inget bete, Charley.
-Jag förstår. -Kom ihåg det.
Du verkar ju inte låta mig glömma i alla fall.
Du börjar njuta av det, inte sant?
-Ledsen om vi väckte dig. -Nej, det gjorde ni inte.
-Vi kom för att se om... -Titta själva.
Hej.
-Hej, Boss. -Hej.
Du skrämde oss lite, vi trodde att vi skulle förlora dig.
-Jag tog bara en liten tupplur. -Det är kul att ha dig tillbaka.
Vi är skyldiga er, Miss Barlow, och vi tackar er.
Tacka Gud istället.
Ja, det ska vi göra.
Jag antar att ni är hungriga.
Button har precis ätit.
Jag tänkte precis göra lite frukost, jag kan göra till er också.
Jag ska bara byta om. Och du borde sova.
Det ska han. Gör som hon säger nu.
Visst, Boss.
Okej.
-Boss? -Ja.
-Mose? -Jag kommer snart Charley
Vi ses, Button.
Om du inte har något emot att jag säger det, så ser ni trött ut.
-Det har varit en lång natt. -Sätt er.
-Och låt mig göra frukost. -Nej, det kan jag inte tillåta.
Jo, det kan du.
Tack.
-Jag vill be om ursäkt för tidigare. -Nej, det behövs inte.
-Du blev skrämd. -Nej, det var inte det.
Jag har minnen som plågar mig som jag försöker glömma.
Men de vill inte låta sig glömmas.
Jag mår alltid bättre om jag luftar mina minnen, inte begraver dem.
Jag håller på att lära mig det. Jag försöker i alla fall.
Det är vad vi kan göra.
Jag är bara glad att Button blir bättre.
Jag tror aldrig att jag har sett Boss så orolig.
Läkaren är på väg hem, så fort stormen har lagt sig.
Med läkaren, menar du din bror?
Jag trodde nämligen att du och läkaren var...
man och hustru.
-Trodde du det? -Ja, fick reda på det igår.
-Jag trodde att du var gift, Sue. -Varför, nej...
Nej det är jag inte, Charley.
Det var bra. Jag menar bra att veta.
Annars hade jag trott fel.
-Och det vill vi inte. -Nej, självklart inte.
-Vi är skyldiga er, frun. -Det var så lite, Mr. Spearman.
Tack, Sue.
Ta hand om dig, Charley.
-Ska du bara gå utan att säga något? -Jag har inget att säga.
Jag har sett hur ni ser på varandra.
Det är inte rätt att gå utan att säga ett ord.
Vad ska jag säga till henne, Boss?
Att vi antagligen kommer att dö?
Det skulle ju vara en tröst.
Jag vet inte vad du ska säga, Charley.
Jag önskar att jag sagt mer till min fru innan hon dog.
Detta kanske är sista gången hon ser dig, Charley.
Eller du henne. Så berätta allt du kan.
För hon har rätt till mer än att bara se din ryggtavla.
Charley.
Jag vet inte vad som är värt att säga.
-Du behöver inte säga något. -Jo, det gör jag.
Boss har rätt om det.
han har rätt om många saker.
Det är bara...
Jag är inte den du tror att jag är, Sue.
Jag har varit på platser. Jag har gjort saker.
De mesta av dem är jag inte stolt över.
Du vet, jag har alltid hoppats att en snäll och omtänksam skulle komma.
Åren går. En liten stad och allt.
Och dina förhoppningar börjar blekna bort lite varje dag, -
- tills du knappt kommer ihåg vad de handlade om.
Jag har sett vem du är, Charley.
När du såg efter pojken, vilken respekt du har till Boss.
Det kanske är små saker, men det är tillräckligt för en kvinna som ser dem.
Män kommer att dö här idag, Sue. Och jag kommer att döda dem.
-Förstår du det? -Ja.
Ta denna. Den har alltid gett mig tur.
Jag... kan inte ta emot den.
Du har inget val när det är en gåva.
Det är en bra liknelse av dig.
Min mor när hon är ung.
Hon är vacker.
Du ska veta, om vi inte ses igen, så menade jag allt jag sa till dig, -
- och jag uppskattar allt du sagt till mig.
Inget i denna stan är en överraskning.
Förutom du.
Vi ses, Charley Waite.
-Är du nöjd nu? -Ja, om du är det.
God morgon.
Vi har med oss frukost.
Ungar, gå därifrån.
Kom igen.
Gå nu.
-Vad ser det ut som? -Det spelar ingen roll.
Hela stan vet vad som kommer att hända.
De hoppas bara att det inte drabbar dem.
Om jag ska dö idag, så ska jag allt få i mig lite sötsaker innan.
-God morgon. -God morgon.
-Vad kan jag göra för er? -Jag var sugen på lite godis.
-Godis? -Ja.
Visst, Sir. Godis.
Är det något speciellt?
-Har du jawbreakers. -Ja.
Gelékarameller, godis stänger, lakrits, karamell, honungskrisp.
Jujubes, klubbor, mjölkchoklad...
Jag letar efter något speciellt, vad är det dyraste ni har?
Jo, jag vet.
-Detta är mörkchoklad. -Jaså.
Det kommer hela vägen från Schweiz, Europa.
Det ligger nära Frankrike.
De kallar den bittersöt. Den smälter i munnen.
-Har du smakat på den? -Nej.
Hur vet du då att den smälter i munnen?
Sanningen är att vi inte har råd med den.
-Jag tar två. -Vill du inte veta hur mycket den kostar?
-Nej. -Okej.
Jag tar tre av era bästa cigarrer också.
Jag och min vän är sugna på schweizisk choklad och en god cigarr.
Dessa kommer hela vägen från Havana, Cuba.
Tack.
-Var det något mer? -Nej, det var allt.
-Hur mycket blir det? -Fem dollar.
Charley.
Här har du.
Jag antar att vi ska njuta av dessa senare, Boss.
Japp.
Ni borde göra er själva en tjänst och rida vidare medan ni fortfarande har chansen.
Vi försökte att inte lägga oss i.
Denna är god, var värd varenda krona.
Ni kommer att bli dödade.
Smaka, Ralph. Kom igen.
Den har funnits mitt framför ögonen på dig hela tiden och du har aldrig smakat.
Det är synd att leva livet, utan att smaka på det goda.
Charley, vi går.
-Percy! -Här uppe!
Jag har med mig en ciggar, kommer hela vägen från Havana, Kuba.
Det säger du?
Jag har hört talas om dem, men aldrig prövat en.
Tack ska du ha.
Vad tycker du?
Bättre än skiten jag vanligtvis röker.
-Så ni tänker vara här? -Ja, där bakom vår vagn.
Vi har inget annat val om vi vill hålla oskyldiga utanför.
Kan vi lägga ut lite vapen och ammo där vi kan få tag på den snabbt.
-Visst, hjälp er själva. -Vi ska försöka hålla oss utanför ladan.
Men det kanske vi inte kan. Det är bäst att ta ut alla kreatur.
-Lycka till. -Tack.
-Det är en vacker dag. -Passa på och njut.
För när det börjar, så kommer det att bli bökigare än du någonsin sett.
Jag har inte levt alla dessa år utan att ha varit inblandad i några slag, Charley.
Jag tvivlar inte på dig, Boss.
Du är den bäste man jag känner. Det är bara det att...
Jag vill inte vara hård.
Men killarna vi tog i träddungen, för några dagar sen och släppte.
Det var mitt beslut, Charley.
Nu inser jag att det antagligen var ett misstag.
Det är inte vad jag menar, men det kanske det var.
Men det jag alltid respekterat hos dig. Vad jag alltid uppskattat.
Är hur du behandlar andra människor, och hur du behandlad mig.
Hur du aldrig sökt problem.
Det har hållit mig ifrån problem.
Men det hittade oss här, Boss.
Och om vi ska ha någon chans, så...
Fortsätt prata, Charley. Jag hör dig.
Jag är nästan säker på att de är säkra på att vinna.
Speciellt om vi står här framför dem.
Vi har inte direkt något övertag.
Men om de är med oss här ute, har vi en lite större chans.
Jag räknar inte med att alla ska vara mördare.
Bara två eller tre som Butler har varit med innan.
Jag tar hand om honom.
De andra kommer att vara hyrda. Troligtvis sadel luder.
Kanske ex-armén.
Resten kommer att vara kofösare.
De vill nog inte ställa upp sig på ett led framför oss.
Det kommer att gå fort när det väl startat.
Så rör dig framåt hela tiden.
Så kommer de förmodligen flytta på sig eller frysa till.
Det spelar ingen roll vad de gör.
Börja skjuta med hagelbössan.
När du tömt bägge hylsorna, släpper du den och drar din pistol, -
- och springer till byggnaden där vi gömt de andra vapnen.
Jag ska försöka göra likadant, om jag kan.
Okej.
-Det verkar som om du har tänkt ut det. -Ja.
Förutom att vi inte ska dö.
Det är bäst att vi röker dessa medan vi hinner.
Ja.
Jag har tänkt på att lämna boskaps branschen.
Det har du aldrig nämnt, förutom att gnälla på mig och Button att vi ska sluta.
Mina egna ord gör ondare.
Jag funderar på att sälja boskapen och starta en saloon någonstans.
Man kunde ha det svalt på sommaren och hålla sig torr på vintern.
Några dansande damer kunde också sitta fint.
Det måste jag skaffa.
Ja.
"Om jag dör, sälj min häst, min sadel och mina vapen, -
- för att köpa ett té-sett till Miss Barlow."
"Charley Waite."
"Postskriptum...
Jag gillar denna.
Men jag vet inte."
"Princess mönster."
-Helvete. -Vad är det?
Det verkar som om du väntade för länge.
Som vi fri betare brukar göra.
Godis som godis, smält eller inte.
Det verkar som om du är fäst vid ditt jobb sheriff.
Upp med dig, Poole.
Han är inte värd ett skit.
Få upp allihop!
Se till så de kvicknar till!
Jag har en känsla av att vi kommer att få en ny sheriff.
Okej!
Det är dags att visa vilka som bestämmer.
Lämna era hästar, vi går ner.
När vi ser dem, ska ni tömma varje skott i dem.
Annars skjuter jag er.
Ni tre går mellan byggnaderna.
Göm er i gränden.
Snabba er.
Hayley! Gå därifrån.
Vi fixar det senare.
Okej.
Jag vill inte dö utan att veta ditt riktiga namn.
Mitt är inte Waite. Det är Postelwaite.
Charles Travis Postelwaite. Vad är ditt?
Det är inte Boss.
Jag menar det, Boss. Berätta det för mig.
Det är Bluebonnet.
-Bluebonnet? -Bluebonnet, ja.
Inget mellannamn?
Nej, bara Bluebonnet Spearman. Våga inte berätta det för någon.
Svär på det.
Jag lovar.
Okej.
Bara utifall.
Sa åtta, men jag får det bara till fem.
Du borde ha stuckit medan du hade chansen, Spearman.
Jag gillar inte att fly ifrån fegisar.
Jag ser att sheriffen inte är med er.
Ni kommer inte att tycka att det är så kul när ni ligger döda på marken.
-Var det du som dödade vår vän? -Ja, det stämmer.
Jag sköt pojken också, och jag njöt utav det.
Hayley!
Backa!
Var är bakdörren?
-Bakdörren! -Den här vägen.
Den är låst.
-Är du träffad? -Nej, det är okej.
Du?
Ut härifrån!
Om du skjuter Baxter, så kan du glömma att jag lappar ihop dig.
Ta din väska. Du följer mig.
Snabba dig.
Upp med dig, Poole! Snabba dig, för helvete!
Ja!
Du ska... ut.
Vi är inte oss själva än!
-Jag ser att du haltar. -Det var ett tag sen sist.
Jag fick panik och ramla. Det känns som om jag har brutit foten.
Gamla dåre.
Ja, eller så liva cigarrerna upp mig.
Charley.
-Ni två väntar här. -Vänta, Charley.
Jag tänker inte titta bakåt resten av dagen.
-Charley. -Du sa att vi skulle döda dem alla.
-Det är precis vad jag ska göra. -Jag sa döda, inte mörda dem.
Är du sentimental, Boss?
Jag hörde vad ni pratade om, jag lovar att inte komma efter er.
Det är vad jag förväntar mig.
Jag tänker inte låta dig göra det, Charley.
Gör du detta är du inte bättre än Poole och Baxter, -
- eller revolvermannen som dödade Mose.
Det började när han mördade Mose.
Vi kom för att få rättvisa, inte hämnd.
-Det är två olika saker. -Inte idag.
-Flytta på dig! -Lyssna på honom.
Du har gjort var du tvungen till, de gav dig inget val.
Gör det inte till något dåligt.
Det är inte rätt.
Tack så mycket.
Tack.
Jag gjorde det inte för din skull.
Gör frid med dig själv.
Sue!
Kom in hit!
Herregud.
Flytta på dig.
Button!
-Släpp era vapen. -Låt kvinnan vara!
Vi har din pojke, Spearman!
Släpp dina vapen och kom fram, annars skjuter jag honom.
Du har tio sekunder på dig!
Vi släpper inte våra vapen, han dödar Buttom i alla fall.
Ett!
Dessa vapen är våran enda chans.
Två!
Tre!
Sue!
Sluta!
Sluta upp med det nu!
Fyra!
Sue.
Du är en skam, Poole. Och det har du alltid varit.
Jag vet, men det är så det är.
Fem!
Sex!
Var det skönt att vila så länge?
Du kommer också att få vila väldigt länge om en stund.
-Har du inte dödat tillräckligt? -Inte förrän ni är döda och begravda.
Släpp kvinnan och pojken, de hör inte hemma här.
Om du vill att jag ska tänka på saken får ni släppa era vapen.
Låt henne få ta honom till läkaren.
Han är i fängelset och där ska han stanna -
- så länge ni inte släpper era vapen.
Jag krossar alla som är med dem!
Och när jag har gjort det, -
- så förstör jag era hem och skickar ut era kvinnor och barn på prärien.
Så det är bäst att ni kvinnor tar hand om era män nu.
Om ni inte gör det, så blir ni snart änkor.
Mack Langly!
Det spelar ingen roll om du stannar eller flyr!
Du och dina grabbar är redan döda!
Mack Langly är vår vän!
Jag kom inte hela vägen från Irland, -
- för att se mitt land bli ner pissat av snyltare.
Kasta era vapen, nu!
Han först. Pistol handen.
Det verkar som om du förlorar din armé.
Ner!
-Gick den igenom? -Ja.
Är han träffad, Sue?
- Sue, är han träffad? - Nej!
Men han blöder igen!
Fan också. Kan du stoppa det?
-Jag försöker. -Jag ska döda dig, Baxter!
Kom igen då!
Täcker du mig?
Det bästa vore att vänta ut honom, han förblöder säkert.
Jag väntar inte. Buttom behöver en läkare, nu.
-Ja, men du vet att dörren är låst. -Inte efter ett skott med hagelbössan.
Jag väntar på dig, Spearman!
Jag kommer din jävel.
-Är du okej, Charley? -Ja.
-Är du redo? -Ja.
-Jag är döende. -För vad, mera kor?
Du dödade en bra kille, och kanske en pojke.
-Du får ingen sympati från mig. -Får!
Du är... ingenting.
Jaså? Det kan hända.
Men jag kommer fortfarande att leva om några minuter.
Döda mig då.
Nej.
Jag tänker inte slösa ett skott för att lindra din smärta, din jävel.
Din kille är på saloonen.
Han sa till alla att gå därifrån.
Han ville träffa din syster om hon ville.
Han vill prata med er, Miss Barlow, om ni inte tar illa upp av att gå in på en saloon.
Sue.
Läkaren.
Lyft upp honom och ta in honom dit.
-Har Baxter några barn? -En dotter.
Det vore rätt om någon förklarade vad som har hänt för henne.
-De hade ingen vidare kontakt. -Spelar ingen roll, hon är ändå hans dotter.
Och barn brukar vara konstiga över såna saker.
Kom igen. Kom igen.
Jag vill inte att du skulle få...
gå in här framför allt folk.
Jag bryr mig inte om vad någon där ute tycker, Charley.
Du behöver inte resa dig för min skull.
Jag ville bara berätta att vi åker om några dagar.
Jag vill att du stannar, och jag tror att andra också vill det.
Jag kan inte säga att jag inte har tänkt på det.
Men sanningen är -
- jag skulle påminnas om något hemskt, överallt här.
Jag har hållit inne min kärlek en lång tid nu, Charley.
Jag vet att du känner något för mig med.
Ja, det gör jag.
Men jag är inte bättre än de som kom för att döda oss.
Det såg du själv.
Du har säkert gjort några dåliga saker i livet. Kanske rent utav hemska.
Men det du gjorde idag var inte en utav dem.
Dödsskjutningarna då, berör dem dig inte?
Jag är inte rädd för dig, Charley.
Det gav mig tur. Precis som du sa.
Det är ditt nu, behåll det.
Jag har inte svaren, Charley.
Men jag vet att folk blir förvirrade ibland, -
- om vad de vill och om vad de gjort, -
- och om vad de tycker att de borde ha gjort istället.
Allt de tror att de är eller gjorde gör så ont, -
- att de inte ser vad de kan bli.
Jag tror på oss, Charley.
Jag tänker vänta på dig, men inte för alltid.
Och när du är långt där ute, vill jag att du ska tänka på det.
Och... komma tillbaka.
Jag älskar dig, Sue.
Jag har gjort det sedan första gången jag såg dig.
Det tog bara ett tag att inse.
Jag vet att jag inte är mannen du drömde om som skulle komma till dig.
Om jag vore din bror, så skulle jag inte ha valt mig åt dig.
Charley...
-Vet du hur gammal jag är? -Jag bryr mig inte om hur gammal du är.
Jag är ingen liten flicka längre.
Du är den vackraste kvinnan jag någonsin sett.
Jag har haft mina besvikelser, Charley.
Jag tänker inte vara en utav dem.
Jag trodde aldrig att jag skulle ljuga så länge som jag har, Sue.
Det har aldrig spelat någon roll för mig.
Men att aldrig få träffa dig igen var...
Var nog det hemskaste jag någonsin känt i mitt liv.
Jag vet att jag kan vara en bra man för dig.
Jag vet att jag inte frågar dig anständigt, men jag frågar dig i alla fall.
Vill du gifta dig med mig?
Charley.
Ja.
Jag vill gifta mig med dig.
Får jag kyssa dig?
Jag ska ge dig tusen såna här innan jag är klar.
Charley!
Det verkar som om läkaren ändra sig angående dig.
Har det hänt något?
Nej. Allt är bra.
Glömde säga att du får svar angående saloonen när du kommer tillbaka.
Det låter bra.
Ta hand om er nu.
Charley.
Sue.
Jag kommer.
Saloon?
Jag sa ju att jag ville ut ur boskaps branschen.
Ägaren till saloonen har precis dött, -
-skulle vilja att du och jag kunde bli kompanjoner.
Jag har inte råd till det.
Inte ens hälften.
Låt mig ta hand om tänkandet.
Sue!
Du återvänder väl, eller hur?
Du väntar jag på dig Charles!
Han kan aldrig hålla tyst.
Du måste tillbaka nu.
Jag vill inte att något ska hända dig.
Jag menar det, Sue.
Du måste rida tillbaka.
Hur ska det här fungera om du inte gör som jag säger?
Jag sa att du ska få flera tusen sådana här innan jag är klar.
Det ska jag se till att du gör.
Då hämtar vi våra kor.